Inspireret af virkelige hændelser
FØDSELSDAGS PIGE
- Hej. - Hej.
Jeg er glad for at se dig.
Kathy, kan du tage den?
Tak.
Det er min opgave at markedsføre det her for Bristol-Myers,
og børn tager det ikke, hvis det ikke smager af tyggegummi.
- Hr. Crowley, du kommer for sent. - Fint. Tak. Farvel.
Kørende og smart fjernbetjent 1962 Corvette
"Alle gik bare forbi.
"Hvorfor køber ingen vores avis?" Spurgte Svampe Bob.
"De hader sikkert rock, sagde Patrick."
- John, giv mig den tilbage! - Hun er min nu!
- Giv mig lige et øjeblik, okay? - Giv mig den tilbage, John!
Du holder vores plads, ikke?
Du har bare at give mig Fiona tilbage!
Hjælp, mor!
- Hjælp! Hun prøver at slå mig ihjel! - Jeg skal nok få dig!
- Du kan ikke flygte! - Nej! Mor, hjælp mig!
Bare aflever hende.
- Mor, hun prøver at slå mig ihjel! - Megan Kathryn Crowley.
Hvis du slår din bror ihjel, kan du ikke holde din fest.
Hvorfor ikke? Han stjal Fiona.
Jeg stjal hende ikke, jeg kidnappede hende. Jeg holder hende som gidsel.
Løslad offeret.
Det er på tide at blive klar.
Vi må komme i gang med lanceringen.
Jeg venter bare på grønt lys, John.
Pokkers!
Mit tog smuttede lige. Jeg ringer...
Jeg er enig. Hvornår skal du bruge det?
Så hurtigt som muligt. Jeg skal fremlægge i næste uge.
John, vi er ved at læsse minibussen. Kom nu!
- Er vi klar, Kate? - Jeg hedder Jane.
- Kate var i går, mor. - Undskyld.
Sådan som de bytter om på hjemmesygeplejersker,
skulle man tro, de gav jer et nummer i stedet for et navn.
Godt, John.
John, kom, ind i bilen med dig.
John.
- Skal du have dit Ripstik med? - Ja.
- Er det nødvendigt? - Ja.
...irriterende, derfor. Lige et øjeblik.
Hej. Kom her. Hov. Halløj?
- Far møder os derhenne, ikke? - Selvfølgelig.
Jeg er sikker på, han har alt under kontrol.
Taxa!
Har du brug for en hånd?
Alle tiders. Beklager. Jeg har ret travlt.
Af sted.
Kom, kom, kom.
Ja!
Han lovede totalt, at han ville være her nu.
Han er på vej, skat. Han er på vej.
Hej med jer.
- Hen og giv hende et kys. - Ja.
- Jeg vil ikke høre det. - Af sted.
Tillykke med fødselsdagen. Jeg nåede det.
- Jubii. - Jubii.
Ønsk dig noget, Megan.
Hvem vil have kage?
- Det vil jeg! - Det vil jeg!
På rad og række, eller ingen kage.
- Godt, hvor mange har vi? - Jeg er den første! Mig først!
- Nej, det er mig. - Bagerst i køen.
Hvor skal Fiona hen?
Lollipop Land?
Jeg er otte, far. Jeg er ikke længere en baby.
Hun kører til Antarktis for at se på pingviner.
Virkelig? For det er ret langt væk.
Hvorfor kører hun ikke bare til Portland Zoo?
Der er der masser af pingviner.
- Har du aldrig hørt om eventyrrejser? - Jo.
Det vil tage hende flere år.
Har hun ikke brug for en kuffert?
Det er et eventyr. Man har ikke brug for en kuffert til det.
Jeg ved ikke med dig, men hvis jeg skulle på eventyr,
ville jeg tage en kuffert med.
- Det er fordi, du er en forretningsmand. - Det er rigtigt. Det er jeg.
Og du er otte år gammel. Tillykke med fødselsdagen. Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig, far.
- Godnat. Vi ses i morgen. - Godnat.
Nat-nat.
Drøm sødt.
Godnat, far.
- Godnat, far. - Nat, makker.
POMPES SYGDOM
Forskningsnyheder
Pompe er en form for muskelsvind
levetiden for sygdomsramte så lang som ni år.
Muskelforfald hos Pompepatienter
Teori om en kur for Pompe af dr. Robert Stonehill
Professor Stonehill baner vejen for enzymforskning
Nøglepunkter i Pompe-forskningen
Dr. Robert Stonehill - Lincoln, NE Nebraska uni. - (402) 5550125
Har ikke ringet tilbage Prøv senere
- Hallo? - Hallo, dr. Stonehill?
- Er du der? Hallo? - Ja.
Jeg hedder John Crowley. Jeg ved ikke, om du har fået mine beskeder.
- Hvem? - John...
Jøsses.
Jeg vil meget gerne tale med dig. Jeg forstår fra mange forskninger...
...få en samtale, hvis det er muligt.
Er nu et godt tidspunkt?
Dr. Stonehill? Hallo?
- Narrøv. - "Narrøv?"
Ja, lad os sætte hendes vejrtrækningsbehandling lidt op.
- Hvad foregår der? - Bare en forkølelse. Hun er meget tilstoppet.
- Ringer vi til lægen, for en sikkerheds skyld? - Ja, jeg lagde en besked.
Skat? Jeg skal på arbejde, okay?
Se at få det bedre.
Hej-hej.
Vi har allerede en god markedsføring rettet mod lægerne.
Vi må forbedre markedsføringen til patienterne.
Hr. Crowley, beklager.
Aileen er i røret, hun bliver nødt til at tale med dig.
Tak. Jeg skal lige... Hej.
Vi er på hospitalet. Lægen vil have Megan til observation.
- Er hun okay? - Hav hele tiden din mobil på dig.
- Ja. Er der noget, jeg kan gøre? - Jeg ringer, når jeg ved mere.
Jeg må tilbage til Megan, jeg ringer, så snart jeg ved noget.
Hej. Elsker dig.
- Undskyld mig. - Ja?
Min datter, Megan Crowley, blev bragt ind til observation.
Ja. De flytter hende til intensivafdelingen.
- Hvor? - Den vej.
- Aileen. - John.
Har hun fortalt dig om den tur, som Fiona tager med den fjernstyrede bil?
Ja, det har hun. Du har ret. Du har ret, skat.
Du skal se pingvinerne, ikke, skat?
Hun sender nok nogle postkort eller noget.
- Masser af ting at se på vejen. - Det er i orden.
...som isbjerge og måske en isbjørn.
Hvad med nogle sæler?
Som I ved, har Pompe-patienter muskelnedbrydning i hele kroppen,
så denne åndedrætskomplikation er bare en uundgåelig del af sygdommen.
Hr. Crowley, fru Crowley,
Megan reagerer ikke godt.
Vi har gjort alt, hvad vi kan, men hun er bare...
Vi kan ikke gøre mere. Jeg er ked af det.
Som I ved, har hun allerede levet længere end forventet for Pompe-børn.
I sidste ende er det jo ikke kun lungerne.
Hendes hjerte, hendes lever, de organer er blevet kompromitteret
og vil være uhelbredeligt forstørret.
Jeg ville ønske, vi havde en behandling for Pompe, men det har vi ikke.
Jeg er meget ked af det.
Hør, måske...
Måske kan I finde trøst i at vide, at Megans lidelser vil være overstået.
Måske kan I se det som en velsignelse.
- Megan? - Hjælp!
- Hjælp! Hjælp! - Megan?
Hjælp! Hjælp!
Lille skat, kan du høre mig?
- Nogen må komme og hjælpe! - 321!
- Megan Crowley, stue 321! - Akut!
- Lille skat, mor er her. - Af sted! Kald dr. Heder.
- Asystolisk. - Ja, igennem her.
Kan du høre min stemme? Kan du høre mor?
- Starter hjertemassage. - Skifter trakeostomituben.
- Herover, hurtigt. - Hæng på, Megan.
- Hæng på, skat. - Jeg må have en pose på hende.
- Aileen? - Lidt plads lige der.
Lad os komme ind, ikke?
- Fru Crowley... - Stop det!
Lad os hjælpe hende!
- Vær rar... Megan! - Aileen.
- Epinefrin, 0,1 mg per kg. - Forstået.
Stadig ingen puls. Ingen kurver.
- Glem vægten, kom nu, få det ind! - Aileen, Aileen.
- 0,1 epi. - Det er i orden.
- Kom nu, Megs, kom nu. - Intravenøst tryk.
- Giv epi'en et par sekunder. - Stadig ingen reaktion.
- Gør defibrillatoren klar. - Lader.
Jeres datter er noget af en fighter.
- Hun klarer sig. - Du godeste.
Hun er selvfølgelig stadig en meget syg, lille pige,
men hendes livstegn er forbedret, og jeg er forsigtigt optimistisk.
Vi undgik altså med nød og næppe den velsignelse, hvad?
- Fru Crowley, de her kom til Megan. - Mange tak. Tak.
Halløj, John?
Bare når du er klar, mand.
Vil du fortælle os om lanceringen af produktet?
John, er du okay?
Jeg bliver nødt til at gå.
John.
- Hvor skal du hen? - Nebraska.
NEBRASKA UNIVERSITET - LINCOLN BIOKEMI ANNEKS
Undskyld, der er en herre, som gerne vil se dig.
Du må hellere gøre dig det behageligt.
Hold da op.
Hr. Det er dr. Stonehill. Han er lige gået, jeg beklager.
- Tak. - Ja.
Dr. Stonehill!
Halløj, dr. Stonehill!
Dr. Stonehill?
- Ja? - Jeg er John Crowley.
- Okay. - Fik du ikke mine beskeder?
Hvilke beskeder?
Jeg har efterladt tre eller fire beskeder sidste måned,
og du lagde røret på forleden aften.
Hvad fanden snakker du om? Jeg lagde ikke røret på.
Dr. Stonehill, to af mine børn har Pompe.
Åh, jøsses.
Det gør mig ondt.
En frygtelig sygdom,
men du skulle ikke have kørt så langt uden at snakke med mig.
Jeg forsker. Jeg tager ikke mod patienter.
Det er din forskning, jeg er interesseret i.
Jeg har læst alle artiklerne om Pompes sygdom,
og alle forskerne derude siger, at dit arbejde er det mest forhåbningsfulde.
Kom til sagen. Hvad vil du have af mig?
Vi mistede næsten min datter i sidste uge.
Jeg må høre om din forskning.
Dine børn har en genetisk sygdom.
De mangler et enzym,
som nedbryder en slags sukker, glycogen.
Det er defekt hos Pompe-patienter.
Så dette sukker ophobes i muskelcellerne,
især i hjertet, skeletmusklerne og mellemgulvet,
hvilket er grunden til, at det er svært at trække vejret.
- Ja, det ved jeg en masse om. - Alle laver et enzym,
og du kan give det til dine børn, til solen bliver sort,
men det hjælper ikke, for det kommer ikke ind i cellerne.
Kan du følge mig?
Det betyder så, hvis man kommer sukker...
- Afbryd mig ikke. - Undskyld.
Jeg laver en anderledes version at det enzym.
Mit enzym har en biologisk markør, mannose 6-fosfat.
Jeg er den eneste, der har klonet genet til fosfotransferase.
Jeg er den eneste, der har klonet genet, som afdækker enzymet,
så jeg kan få mere mannose 6-fosfat ind i det lysosomale protein,
og jeg kan få en mere effektiv mængde enzym
ind i cellerne.
Det er derfor, folk citerer mit arbejde.
Det er derfor, du ser mit navn i artiklerne.
Jeg kan få mere enzym ind i cellerne.
Hvad er der, Sal? Er du bagud i glycobiologi?
Jeg troede, Doc bare var et kaldenavn.
Manden er et geni. Han er på kanten af et videnskabeligt gennembrud.
Hold da op. Hvem kunne vide det?
Jeg er ikke på kanten af noget. Det er en teori, ikke en behandling.
Jeg er kun akademiker.
- Ved du, hvor usle mine bevillinger er? - Nej.
Nebraska Universitet betaler deres fodboldtræner
mere på et år, end hele mit forskningsbudget.
Ingen tager sig at det her arbejde.
Halvdelen af mine bevillinger bliver ikke godkendt.
Jeg har ikke pengene til at gøre min teori til brugbar medicin.
Hvor gamle er dine børn?
Seks og otte.
Hør, gør dig selv en tjeneste. Tag hjem og vær sammen med dine børn.
Nyd dem, mens de stadig er her.
- Hvor mange? - Hvor mange hvad?
Hvor mange penge skal du bruge til at bevise din teori,
til at skabe din version af medicinen?
Jeg har brug for en halv million dollars bare til laboratoriearbejdet.
- Det er derfor, du har brug for mig. - Har jeg brug for dig? Hvorfor?
Fordi jeg er stifteren af the Pompe Foundation for Children.
Jeg har arbejdet med den sygdom i ti år.
Jeg har aldrig hørt om jer.
Det er fordi, vi er ret nye. Vi er kun i opstartsfasen.
- Hvor hurtigt har du brug for bevillinger? - Nu ville være godt.
Alle pengene er ikke på plads, men det kommer de, og meget snart.
Det er en spændende tid.
- Tak. - Mange tak. Hav en god dag.
LUFTHAVNSEKSPRESSEN
Hej.
Har du det godt?
- Fik du mine beskeder? - Dine beskeder?
Du forlader pludselig mødet
og flyver til Nebraska uden at tale med mig om det,
og tror, at det er i orden med et par beskeder?
- Undskyld. - Helt ærligt, John.
Jeg ønsker et mirakel lige så meget som du gør, ikke?
Men hvordan kan du sætte dit job på spil?
- Aileen. - Hvordan præcis
betaler vi $40.000 om måneden til medicin, hvis du mister din forsikring?
Skat, kom nu. Jeg mister ikke mit job.
Virkelig?
Pete ringede to gange i går for at spørge, om du var helt i orden.
Sådan mentalt.
Jeg... Jeg ringer og glatter ud.
Det siger du ikke.
Undskyld.
Noget inde i mig bristede bare.
Den nat på hospitalet, da vi troede, vi skulle miste hende,
bad jeg for, at hvis det var hendes tur,
at det så ville gå hurtigt, uden at hun led.
Men det blev morgen, og hun klarede det.
Hendes øjne,
så beslutsomme, så trodsige.
Kampgejsten i hende.
Var han det værd? Ham Stonehill-fyren?
Han er meget excentrisk, men hans forskning er langt foran alle andres.
- Det er ham, man skal sætte pengene på. - Hvis vi havde nogle.
Jeg lovede ham, vi ville skaffe nogle,
for han har en konference heroppe næste måned,
og jeg sagde, jeg ville have en check klar til ham.
- Hvor meget? - Fem hundrede.
- Er det det hele? - Tusind.
Er det $500 eller $1.000?
$500.000.
I næste måned.
- Søde, er du totalt fra forstanden? - Åbenbart.
Vi holder vores første fundraiser på skolen den 23.
Og vi ville gerne have, hvis du og Frank kunne komme.
- Klar til staveprøven? - Jeg er så klar.
Fint. Held og lykke.
Mit navn er John Crowley. Jeg ringer fra Oregon,
jeg har fået jeres navn fra Atlanta-omegns Pompe forældregruppe.
Ja.
Jeg var ked af ikke at se dig til genforeningen,
for du var en af mine bedste venner i high school.
Nå, men John og jeg er ved at starte en fond.
- Halløj, far? Far. - Du ved, hvad jeg mener.
Bare orden det.
- Far? - Kan du ikke se, jeg taler i telefon?
- Sig mig, hvad han sagde. - Far!
Nej, jeg må ringe tilbage. Jeg kan ikke snakke nu. Hej.
- Ja, hvad er der? - Jeg har solgt mit Ripstik.
Okay.
Er det nok at give til Megan og Patricks fond?
Ja, det er mere end nok.
- Er du John? - Ja.
- Marcus Temple. Vi talte sammen i telefonen. - Ja. Godt at møde dig.
- Helt fra Atlanta. - Ja.
Det her er til din fond, fra min familie, venner og kirkegruppe.
Du godeste.
Mange tak.
Tak.
- Hej, dr. Stonehill. Jeg er Megan. - Hej, Megan. Jeg er dr. Stonehill.
Ja, det er derfor, jeg sagde "hej, dr. Stonehill."
- Kommer du ind, eller hvad? - Ja, tak.
Hvor er mor og far?
De kommer ned om lidt.
Patricks alarm gik i gang, så de må lige ordne det.
Hans alarm går i gang oftere end min.
Hvad er din historie? Er du gift?
Har du en kone?
Ekskoner. To af dem.
- Hvordan kan det være? - Fordi jeg er så let at omgås.
- Andre spørgsmål? - Nej. Din tur til at stille et.
Du tænker nok på, hvad klasse jeg går i.
- Hvad klasse går du i? - Jeg går i tredje.
Mine hobbyer er videospil og pingviner. Hvad med dig?
- Jeg er allerede færdig med skolen. - Nej, jeg mente hobbyer.
For det meste arbejder jeg bare.
Jeg fisker lidt aborrer en gang imellem, men...
Hvad er dit yndlingsfag?
Jeg er god til at læse, men jeg kan bedst lide gymnastik, især sprinterløb.
Sprinterløb?
- Vil du se? - Gerne.
Kom.
- Er han kommet? - Det ved jeg ikke.
Jeg vinder!
Kom nu, padde.
Ja, jeg vandt!
Jeg vandt.
Ja.
Jeg sagde jo, jeg ville slå dig.
Hej.
Dr. Stonehill har to ekskoner.
- Jeg kan se, Megan har introduceret sig selv. - Ja.
- Hvordan går det, dr. Stonehill? - Fint, tak.
- Det er Aileen, min kone. - Godt at møde dig.
- Og John Jr. - Hej.
- Her er Patrick. - Hej.
- Hej, Patrick. - Vi må nok hellere gå indenfor.
Ja, kom ind.
Megan, vi ses derinde. Kom.
- Godnat, Patrick. - Godnat.
Nat, SvampeBob.
- Du må sige godnat til dr. Stonehill. - Kys SvampeBob.
- Godnat. - Godnat.
Godnat, Patrick.
Jeg siger det ikke igen. Det er sengetid nu.
Det er til ham.
- Mig? - Den bringer held. Til at fiske aborrer.
Tak.
Kan du lide den?
Selvfølgelig. En ubekymret lille fyr med masser af personlighed, hvad?
- Han er et stykke plastiklegetøj. - Det ved jeg godt.
Her er far-datter dansen.
Du har ikke levet, før du har set Megan lave sin kørestols Watusi.
Værsgo.
- Spis nu tærten, mens den er varm. - Den dufter skønt, skat.
Det var så sjovt.
Bob, vi tog på den her mandegård. Er det i orden at kalde dig Bob?
Hvis du har en check på en halv million dollars, kan du kalde mig Peggy Sue.
Jeg vil bare...
Jo, Bob.
Her er det første afdrag af den lovede halve million.
For at være helt ærlig, er det mere, end jeg havde forventet.
Dr. Stonehill, vi lover, at...
- Ja, jeg ved det godt. - Hvis... I rette tid...
Jeg ved det. Jeg ved det.
Man kan lære meget om en person på internettet i dag.
Lære om en arbejderdreng fra New Jersey,
som arbejder sig gennem Harvard Business School
og kravler op ad stigen hos Bristol-Myers.
Men hvad Google ikke kan fortælle,
er at denne bange, desperate, utroværdige skiderik...
- Lige et øjeblik... - Afbryd mig ikke.
Vil gøre og sige hvad som helst for at få resultater.
Hvilket er grunden til, at du og jeg skal være makkere, Jersey.
Hvabehar?
Jeg er træt af at tigge brødkrummer fra universitetet
og give dem patent på mine ideer.
De værdsætter ikke mit arbejde. Det gør du,
og derfor starter jeg for mig selv.
Enhver fyr i et jakkesæt kan vel
hjælpe med at rejse venturekapital og køre firmaet,
men hvem kan være halvt så motiveret som en far, der prøver at redde sine egne børn?
Så, det er...
Det er det værste jobtilbud, du nogensinde vil få.
Jeg kan love dig færre penge, længere arbejdstid, dårlige arbejdsforhold,
plus, hvis vi skaffer pengene, må du flytte til Nebraska.
Og med den rigtige arbejdsplan
kan jeg også love dig et enzym, der virker mod Pompes sygdom.
Jeg kan ikke helbrede dine børn, det ved du. De vil altid sidde i kørestol,
men jeg tror, jeg kan redde deres liv.
Fremragende tærte.
Godt, godt. Vi er enige om, at vi ikke kan flytte børnene.
Hvad hvis Stonehill fejler?
Eller hvis han får succes for sent til at hjælpe Megan og Patrick?
- Hvad så? - Jeg ved det.
Hvis vi skal miste dem unge, burde du bruge hvert øjeblik sammen med dem.
John, den dag, du fløj til Nebraska,
da du bare forlod dit arbejde og...
Gud, jeg troede, det havde slået klik for dig. Du gjorde mig bange.
Men da vi rullede ærmerne op
og startede fonden og mødte andre Pompe-familier,
følte jeg mig...
Jeg mener, accepterer vi bare vores skæbne
og gør, som vi får at vide af alle de velmenende læger,
og venter på, at det værste sker, eller kæmper vi imod?
Jeg tror, du gør en fejl. Det gør jeg virkelig.
Selv hvis du var troværdig som chef, hvilket du ikke er,
så er odds imod dig knusende. Ni ud af ti biotek-firmaer går nedenom og hjem.
Hvad skal der blive af dine børn, når deres far er helt flad
uden job og uden sygeforsikring?
Hvis du bliver hos Bristol,
er fyrene ovenpå klar til at gøre dig til vicepræsident i slutningen af tredje kvartal
med et 40 procent lønhop.
John.
Din familie har brug for de penge, ikke?
Pete, du har ret. Det er vildt.
Jeg jagter vinden.
Men jeg kan ikke bare
sidde og vente på, at mine børn dør.
Det kan jeg ikke.
Du er ankommet til destinationen.
Kom ind. Døren er åben.
- Hej, Bob. - Hej, John.
Hvordan går det?
- Var det svært at finde mig? - Overhovedet ikke.
- Sid ned. - Tak.
Ekskone. Hun elskede katte.
Jamen, skal vi ikke bare...
Hvad skal vi gøre? Skal vi finde på en strategi,
til mødet hos Renzler i næste uge?
Vi behøver ikke at vise dem noget.
Mødet er bare en formalitet.
George Renzler og jeg har kendt hinanden siden skolen.
Han har sagt i årevis, at han vil give mig kapital,
hvis jeg beslutter at tage skridtet og starte for mig selv.
Det er fint. Fint, men på samme tid, du ved,
hvis vi skal holde salgstale, må vi have noget konkret.
De fyre forstår mig. De er videnskabsmænd.
De er ikke som mange af de store biotek pengemænd.
Godt. Ved du hvad, hvad om vi bare snakker det igennem,
så vi kan kradse de grove træk ned på papir?
Du siger det til mig, så laver jeg en forretningsoversigt.
Vi må have en grov strategi. De fyre er venturekapitalister.
Er det groft nok til dig?
Bob? Renzler er afgørende for os. Uden dem har vi nul troværdighed
- hos vores investorer. - Det er derfor, du er her!
Find på noget forretningsvrøvl til i morgen.
- Jeg skal ud og fiske. - Det er... Det er volapyk!
Så må du hellere se at komme i gang.
Vi ses.
RENZLER VENTUREKAPITAL
I ved godt, at markedspotentialet for forældreløs medicin er enormt.
Hvis du stadig var på handelsskolen, ville jeg give dig 12
for de smukke diagrammer og grafer og...
Men skolen er forbi.
Mange af os her er videnskabsmænd. Vi må se videnskaben.
Bob, få os til at tro på det.
Med glæde, George.
...fosfotransferasen og det andet afdækkende enzym...
På nuværende tidspunkt er udfordringen at øge processen
til at producere flere kilo HPGAA.
Spørgsmålet er, hvorvidt det kan betale sig eller ej
at udlicitere arbejdet eller bygge vores egen fabriksvirksomhed.
Hvordan man end vender det, har vi brug for en investering på omkring ti millioner.
Det er meget information på kort tid.
Er der nogen spørgsmål?
- Det er forbløffende. - Mange tak, George.
Denne mand er lysår foran de andre i feltet.
Okay.
Få nogle af dine pengemænd til at mødes med John
- og få styr på forretnings... - Lyder fint.
Vi skal selvfølgelig have dig til at forklare nogle af de jordnære ting, Bob,
møtrikkerne og boltene.
- Møtrikker og bolte? Hvad... - Ja.
Du er en fremragende teoretiker,
men du har aldrig bragt et nyt lægemiddel på markedet, vel?
Nej, jeg har ikke bragt et lægemiddel på markedet.
Jeg mener, hvordan får du for eksempel fosfotransferasen?
Jeg renser det ud af et yver fra en diegivende ko.
Godt. Hvor får du yverne fra?
Fra kvægindhegningerne.
- Ganske simpelt. - Egentlig ikke.
- Man kan ikke give mennesker ko-protein. - Det ved jeg godt.
Ko-udgaven af enzymet er til laboratorieprøver, for at bevise konceptet.
Jeg laver en kopi af menneskeenzymet til de rigtige forsøg.
- Hvad med afdækkende enzym? - Hvad med det?
Hvordan har du tænkt dig at lave
- en præcis replika? - Jeg laver den i T-293,
fra menneskelige nyreceller.
- Åh, du godeste. Nej. - "Åh, du godeste. Nej?"
Nej. Det vil FDA aldrig tillade.
- Bob, bare... - Lige et øjeblik.
For guds skyld, vi ændrer cellelinjen længe inden de kliniske forsøg.
Du skal have styr på den proces længe, længe inden du tænker på...
Bob, skal vi ikke tage en kaffepause...
Hvorfor taler du sådan til mig? Jeg vil ikke have kaffe.
Bob, kan du fortælle os, hvordan du planlægger at lave
de tre enzymer med FDA-godkendte fremstillingsmetoder...
Jeg er her ikke for at udpensle alle detaljer, George.
Og jeg er her ikke for at blive vejet og målt som en førsteårs medicinstuderende.
- Det er grinagtigt. - Bob.
Pis og papir.
Bob.
Bob, hvis du ikke kan svare på et spørgsmål, siger du, at du arbejder på detaljerne.
Du stormer ikke bare væk fra de fyre som et forkælet barn, okay?
- Nu går vi derind igen. - Nej, jeg går ikke derind igen.
Vi går derind igen. Det er forretninger, Bob, ikke personligt.
Det var personligt.
Stonehill saboterede bare mødet.
Tak.
Han ødelagde min plan lige fra starten.
Jeg forstår, at han er utilregnelig, men tror du stadig på hans forskning?
Hvis jeg ikke skaffer $10 millioner i kapital,
har hans forskning ingen betydning. Overhovedet.
Hvad sker der med hans arm?
Hvad så, makker, alt i orden?
- Er du okay? - Jeg kan ikke kaste dem mere.
- Hvornår er det sket? - Det ved jeg ikke.
- Du må hjælpe ham, far. - Det er en god idé.
Sådan. Er du klar?
- En, to... - Ned i vandet.
Det var et godt skud. Vi kan gøre det bedre endnu.
Prøv igen. Vi laver den til en lille kugle.
Her, rappe, rappe.
Lad os gøre det igen.
Klar? En, to, tre.
Giv mig et stykke til, John.
Jeg kan bare kaste dem.
Du griner og jeg kaster.
Det var godt, anden delte.
- Så du det? - Ja.
John?
- Vi har ikke mere tid. - Jeg ved det godt.
Han har ikke kræfter til at kaste et stykke brød til en and.
- Det skræmmer livet af mig. - Også af mig.
John, hvad laver du?
Jeg giver Renzler et tilbud, han ikke kan sige nej til.
Undskyld mig. Godmorgen. Dr. Renzler?
Dr. Renzler?
Godmorgen.
- John Crowley. - Crowley?
- Ja. - Hvad laver du her?
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg kan forstå på din sekretær, at du er på vej til Frankrig
- i en måned. - Det er rigtigt.
Jeg har et forslag, og jeg håbede,
- du ville kigge på det. - Vi skal nå en flyver.
Det forstår jeg godt. Det tager kun et øjeblik at skimme det.
- Jeg læser det i bilen. - Det vil nok interessere dig.
Godt, tak.
- Kender Stonehill til det her? - Selvfølgelig.
Er de vilkår i orden med ham?
Jeg skal bare bruge din underskrift.
OTHMER HALL - BIOKEMI ANNEKS NEBRASKA UNIVERSITET - LINCOLN
Hallo?
Bob.
Bob!
Herovre.
Bob.
Bob!
Hej, Bob.
Hvad er der sket med dig?
- Jeg har fået investeringen fra Renzler. - Hvad?
Hør, jeg vil gerne have, at du
tænker over noget, inden du læser det.
Hvad fanden er det?
Under omstændighederne, er det det bedste tilbud, vi kunne få.
Det er ikke en handel. Det er vores overgivelse til...
Renzler kommer ind med et par millioner nu,
og du giver ham mulighed for at blive fuld partner senere?
Efter du saboterede mødet, måtte jeg finde på noget drastisk.
Og du lover ham, vi er klar til kliniske prøver om et år?
Vi kan godt, Bob, okay?
Vi arbejder mere, presser os selv hårdere.
Jeg arbejder allerede døgnet rundt!
Hvorfor giver du dem ikke bare mine nosser i et glas?
Der var ingen anden måde, jeg kunne få dem tilbage på.
Hvem fanden har brug for de idioter?
Uden Renzler behøver vi ikke engang at tænke på andre venturegrupper.
Fint! Så tænker jeg ikke på andre venturegrupper!
Alle tiders!
Brug resten af dit liv på at drømme om ideer, der ikke bliver finansieret.
Tegn fremragende diagrammer på din tavle, som helbreder i teorien,
men aldrig hjælper et eneste menneske i virkeligheden.
Hvad er der sket? Lad mig se.
- Det er kun lige... - Lad mig se.
Læg pres på.
Nu er dit blod overalt på den her.
Skal jeg tilføje en dråbe at mit for at gøre det officielt?
Eller er det nok med en underskrift?
Bob?
NEBRASKA To måneder senere
Jeg betaler ikke en dollar mere end 22.000 per enhed, okay?
Det gør jeg ikke.
Hej, Bob.
De fyre får mig til at føle mig gammel.
Forskere bliver nærtagende og forsigtige, når de bliver gamle.
De unge kan godt lide risiko,
de er ikke bange for nye ideer,
og man kan betale dem mindre.
Vi tror alle sammen på Bob Stonehills modige visioner, ellers ville I ikke være her.
Men for at nå til kliniske prøver indenfor et år,
må jeg bede jer om at forpligte jer til et brutalt skema.
Mine damer og herrer, stil jeres ure til Priozyme Time.
- Hvor lang tid? - Tre, fire timer.
Hvis du kan gøre det hurtigere, ville det være fint.
Jeg skal prøve.
HOLD JERES ELENDIGE MAD OG DRIKKE UDE AF MIT KØLERSKAB!
Helt ærligt.
- Vinh, tjek relæet. - Jep.
- Nej, hele bygningen er røget. - Så start nødgeneratoren.
- Vi... - Vent, vent, vent.
Du har aldrig købt en nødgenerator?
Vi er midt i tornado-land,
- for fanden! - Hvad, er jeg nu en meteorolog?
Hvis nedkølingen ikke er tilbage om 45 minutter, mister jeg hele celle-linjen.
Fire måneders arbejde ud ad vinduet!
Den var ikke med i budgettet. Vi havde ikke penge til den.
- Beklager, hr. Kortet er blevet afvist. - Hvad?
Der er ikke flere penge på det. Jeg købte reagensglas-rullebordet til laboratoriet.
Fandens, jeg...
Bare betal mig tilbage sidst på måneden, ellers mister jeg min lejlighed.
Hej, værsgo. Tak.
Ja!
Hr.
Tak.
Fiona er i Mexico denne uge. De har pyramider.
Hun har masser af ting, hun skal se, inden hun kommer til Antarktis.
Ja.
Hun vil hakke alle pingvinerne i stykker med en økse.
Og give deres blodige rester til hvalrosserne.
Ja så.
Hvad?
Når du kommer hjem og holder weekend, lytter du ikke engang til mig.
Megs.
Ved du hvad, du har ret. Undskyld.
Jeg har bare haft så travlt
med at prøve at lave den specielle medicin til dig og Patrick.
- Jeg vil have, den skal være lyserød. - Hvad vil du?
Den specielle medicin skal være lyserød.
Jeg kan vel spørge dr. Stonehill.
Sig, det skal være en mørk lyserød, sådan. Ikke lys lyserød, det er til babyer.
Okay.
Værsgo.
Dr. Renzler, vær rimelig. Firmaet er kun seks måneder gammelt,
og vi gør store fremskridt hen imod en in-vivo test.
Jeg ved det ikke. Sådan som firmaet brænder penge...
Vi er et skridt foran konkurrenterne.
Du ved nok, at Zymagen har langt større råderum end os.
Du siger altså, at jeg skulle have investeret i Zymagen.
Nej, det jeg siger, er, at vi må komme før dem.
Enten det, eller skræmme dem til at købe os ud.
I skræmmer os investorer langt mere, end I skræmmer Zymagen.
I sælger firmaet til Zymagen,
I når til kliniske prøver inden skatteåret er omme,
eller vi trækker stikket ud og begrænser vores tab.
Hallo?
Denne sammensætning ser god ud,
men vi må have en bedre spaltning mellem alfa og beta subunit'erne.
Hvad hvis vi tilføjer furin, som i enzymafdækningen?
Hvorfor det? Har det ikke sin egen...
Vi må tale sammen.
- Jeg har travlt. - Du har altid travlt.
Du vil altid tale.
Ja, vi kunne tilføje furin og prøve at spalte inden oprensningen.
Hvad laver du?
- Giver dig en forsmag... - Vil I undskylde os et øjeblik?
...på hvad der vil ske, hvis vi ikke er klar til kliniske prøver om fire måneder.
Vores investorer slukker lyset.
Forskning tager tid, Jersey. Forstår de ikke det?
Jo, de gør. De kan læse Wall Street Journal.
De kan se, at Zymagen tester tre forskellige slags Pompe-medicin.
De tester tre, fordi de ikke aner, hvad de laver.
- Jeg tester en, fordi det er den rigtige. - Jeg ved det. Jeg tror på dig, Bob.
Hvorfor tror du ellers, jeg finder mig i alt dit lort?
Hør.
Jeg vil have, at du går hoved ved hoved med Zymagens forskere.
- Bevis for dem, at dit enzym er det bedste. - Det kan jeg ikke.
Det er grunden til, at jeg har snakket med dem
om at købe vores firma.
Det fortæller du mig? Du spørger mig ikke?
Kom nu, Bob, jeg er bare økonomisk ansvarlig.
Ingen skal fortælle mig, hvordan jeg skal køre mit laboratorium!
Hvis jeg kan få en aftale i stand, og det er et stort "hvis",
må du tilgive mig for alle de penge, du vil tjene.
Jeg er ligeglad med penge.
Jeg er forsker. Jeg bekymrer mig om vigtigere ting end det.
Kom ikke her og belær mig om vigtigere ting at bekymre sig om.
Regn det selv ud.
Enten sælger vi firmaet og får en stor pengeindsprøjtning,
eller også lukker investorerne for kassen.
Hvor skal du hen?
Jeg skal ud og skide, hvis det kan få din økonomiske godkendelse.
Kan de ikke bare køre fra lufthavnen som almindelige mennesker?
Bob, det her skal gå i orden.
De vil stille os nogle skarpe spørgsmål.
Tag dem ikke personligt, okay? Okay?
Disse laboratorieprøver beviser, hvad jeg har sagt i årevis,
at fosforylering er nøglen til enzymbinding.
Min teori virker for Pompe,
og vil på lang sigt virke for enzymerstatningsbehandlinger,
ved andre lysosomale oplagringslidelser.
- Er det for kompliceret? - For kompliceret?
Antallet af variabler i din tilgang er overvældende.
Jeg mener, jøsses, hvis der bare er en del forkert i syntesen,
bare et kulhydrat ender et forkert sted...
Det vil blive lavet ordentligt, som enhver ting, der er værd at lave.
Du har aldrig fået et lægemiddel godkendt.
Er det ikke naivt at tro, at du kan løse den slags fabrikationsudfordringer?
Bob? Bob?
I har ret. Jeg er en teori-fyr.
Mit hoved er i skyerne.
Det er derfor, vi har brug for jer.
Medmindre, selvfølgelig, jeres ry
for at løse protein-fabrikationsproblemer er ufortjent.
Flot.
- Jeg vil gerne høre om rentabilitet. - Selvfølgelig, selvfølgelig.
Som I ved, er der ikke tale om en enkelt behandling. Det er hele livet.
Disse patienter
vil skabe en omsætning i løbet af deres levetid, som er...
Men selv om du skaber et brugbart enzym, vil det ikke virke hos alle patienter.
Hvilken overlevelsesrate har vi brug for, for at sikre en massiv profit?
Hvilken rate af dødsfald kan betragtes som acceptabelt tab?
Acceptabelt tab?
Jeg forstår spørgsmålet.
Fordi marginen for profit på denne forældreløse medicin er så utrolig høj...
Selv med en dødsrate på 25 procent over fem år, indikerer det stadig
at der er en overordentlig lukrativ rentabilitet at skabe.
De herrer, vi har en aftale.
Dr. Robert Stonehill er her for at se Barry Renee.
Jeg har en dr. Robert Stonehill til dr. Renee.
- De skal lige tjekkes. - Jeg skal bare benytte toilettet.
- De skal tjekkes for at gøre det. - Jeg skal bare...
- De har brug for et adgangskort. - Jøsses.
Kan jeg så få et adgangskort, så jeg kan tisse?
Ja. Han vil give Dem det.
- Hej, Bob. - Hej, John.
Finder du dig til rette?
Definer "til rette."
Har du ikke indløst den endnu?
Jeg har ikke tjent den endnu.
Jeg indløser den, når vi har et brugbart enzym.
At betale til dr. Robert Stonehill $6.000.000,00
Det er virkelig smukt.
Det er virkelig stort.
Børnene elsker det.
Grib dagen.
Okay.
Jeg må blive færdig med samtalen her.
Du skal bare vide, hvor glade vi er for at have dig om bord, John.
Det er en ære.
- Du husker nok dr. Webber. - Selvfølgelig.
- Godt at se dig igen. - I lige måde.
Jeg vil overlade jer til hinanden.
- Jeg forventer store ting. - Ja.
Jeg har nogle gode ideer til, hvordan vi kan få informationerne til at flyde
mellem de fire kerneenzymgrupper.
Øjeblik, John, klap lige hesten. Det er ikke vores standardprocedure.
Hvabehar?
De fire kernegrupper er i bund og grund i konkurrence med hinanden.
Det er en dynamisk model. Den virker.
Jeg går helt ind for konkurrence, men der må vel være en kanal
til at dele videnskabelig indsigt, som kan hjælpe med udviklingen af de fire enzymer.
John, for at spare tid, så lad mig tale lige ud af posen.
De fleste forskere her bryder sig ikke om ideen
om en ikke-videnskabsmand som øverste vicepræsident for Pompe-programmet.
Især en, hvis objektivitet
måske er sløret af at have børn med sygdommen.
Jeg siger det bare for din egen skyld.
Erich ville købe Stonehills ideer,
og det kunne han ikke gøre uden at sluge dig som en del af pillen.
Mit råd til dig, John, er at holde hovedet lavt.
- Tak for de kloge ord. - Det var så lidt.
Alle dine laboratorie-notesbøger skal afleveres til bestyrelsen!
Det er mit laboratorium nu! Forsvind!
Jeg prøver bare at forklare protokollen!
- Du spilder min tid! - Dr. Stonehill...
Fint.
Hvad vil du?
Jeg kom lige forbi for at sige, at jeg tror, vi nok ikke har en mulighed for
at åbne en dialog med de tre andre kernegrupper.
De andre kernegrupper? Kernegrupper.
Kernelort.
Jeg kommer tilbage en anden gang.
Nedgangen af muskelstyrke er selvfølgelig bekymrende,
men for begge børns vedkommende
er det udvidelsen af organerne, af leveren og især hjertet,
der er det egentligt livstruende.
Vi vil fortsætte med at overvåge hjerteudvidelsen.
- Vi holder øje med deres andre organer... - Hvor lang tid?
- Jeg bryder mig ikke om at spå. - Jeg beder dig.
Dr. Waldman, vi holder dig ikke ansvarlig. Vi må bare vide det.
John.
Hvor lang tid har vi?
Jo,
med endnu en vejrtrækningskrise, kan jeg ikke sige noget,
men ellers,
har Megan måske et år.
Patrick, mindre.
Tak.
Marcus.
- Tag telefonen. - Hvad?
- Telefonen. - Hvem er det?
- Hallo? - Hej. Er det Marcus?
- Ja, ja. Hvad er klokken? - Ja, jeg beklager. Det er sent.
- Det er John Crowley. - John, hvad så?
Er du okay?
Hør, jeg bliver nødt til at bede dig om en tjeneste.
- Godmorgen, Gavin. - Godmorgen.
Er min klokken 11 med Henessy bekræftet?
Ja, og der er morgenmøde nede i cafeteriet.
Morgenmøde?
Der kom en e-mail i løbet af weekenden.
Alle på Pompe-programmet blev inviteret.
- Hvem har arrangeret mødet? - Hr. Crowley, tror jeg.
Hvad?
Noget folk spørger mig om hele tiden, er, hvordan vi kan have to børn med Pompe.
Da vi fik at vide, at Megan havde Pompe,
var jeg allerede gravid med Patrick.
Jeg ved ikke, hvor mange læger vi så,
og beskeden var altid den samme,
at der ikke findes medicin til behandling af Pompe.
Men takket være jer, jer alle sammen, vil den besked blive ændret.
Det, I har givet os og mange andre familier, er håb.
Så tak.
Godt gået, Aileen.
Nu vil jeg gerne byde velkommen til familien Temple,
som er kommet hele vejen fra Georgia, for at være sammen med os i dag.
Tak, John.
Hej.
Jeg er Marcus.
Det er min kone, Wendy.
Vores datter, Lauren, vores ældste datter,
Lauren ville gerne være kommet i dag for at sige hej til jer alle sammen.
Hun er lidt svag,
men hun bad os vise et billede af hende,
og sende jer kærlige hilsner.
Det er vores anden datter, Megan.
De smukkeste piger hedder Megan.
Megan er fire måneder gammel, og man kan ikke se det endnu,
men hun har også Pompe.
Jeg...
Jeg kan ikke beskrive, hvad det betyder for os,
at I alle sammen arbejder på at finde en medicin til vores børn.
Tak.
Mange tak.
- Hej, Kent. - John.
Hvad synes du om arrangementet?
Ved medicinsk forskning, John, er objektivitet nøglen.
Hvis forskere bliver emotionelle,
og desperate for at hjælpe lidende patienter, skærer de hjørner af.
Det er modarbejdende.
Modarbejdende er at have fire kernegrupper af forskere,
som arbejder med den samme sygdom men ikke taler sammen.
Mange af de fyre har aldrig set et barn med Pompe før.
Jeg kan ikke se, hvordan det er relevant.
Så du Erich? Det er den slags motivation, vi har brug for.
Jeg vil bede ham om at få kernegrupperne til ikke at konkurrere, men samarbejde.
Skabe et lederhold.
Hvis du håber på at sælge den lederhold-idé,
kan du kun overbevise Erich på en måde.
Hvilken?
Hold din fyr, Stonehill, ude af gruppen.
I hans korte tid her, er det lykkedes ham, at støde et mægtigt antal kolleger fra sig.
Du kan ikke sætte ham i en gruppe, der skal opbygge samarbejde.
Så bestem dig for, hvor vigtig din ledergruppe er,
og gør så, hvad du må gøre.
Så er det nok.
Dr. Stonehill.
Skru ned. Ja.
Ja, musikken.
Jeg sagde ned!
Den fyr er umulig.
Jeg kan godt lige den sang.
Hej.
Hvad så, John?
- Alt i orden derhjemme? - Ja.
Har du hørt, at Erich Loring
er gået med til at skabe et lederhold?
Ja, jeg har hørt visse rygter. Sikke noget pis.
Så bliver jeg nødt til at bruge et par timer om ugen på at ævle med Zymagen-fyre?
Nej.
Nej. Nej, det vil du ikke, for jeg sætter dig ikke på holdet.
Hvad sagde du?
Jeg ville virkelig gerne.
Du sætter ikke mig på holdet? Var det det, du sagde?
Er du en skolegymnastiklærer?
De købte ikke vores firma, fordi de kunne lide din glatte charme, Jersey.
Det var mig, de ville have.
Du kan ikke sætte mig på bænken. Det er naturstridigt.
Du vil stadig kunne bevise, at din teori er rigtig.
Ja, men andre forskere vil evaluere mine resultater, ikke? Ikke mig.
Alle her sætter din forskning meget højt.
Det handler om interpersonelle forhold.
- Hvem fik dig til det? - Det var min beslutning.
Det er for programmets overordnede gode.
"For programmets overordnede gode."
Hold da op, John, du har virkelig lært sproget.
Hvad er det næste, "acceptabelt tab?"
Nej.
Er der nogen, der ved, hvordan man gør?
Bortset fra os.
- Vent, hvis tur er det? - Det er stadig Johns tur.
Flot.
Jeg tager den.
Godt gået, Megs.
Hallo? Hej, Marcus.
Du godeste.
Manner. Jeg fik dem næsten.
I bliver her, ikke? Her, John, tag ham.
Hvis der er noget, vi kan gøre, hvad som helst, så ringer du, ikke?
Okay. Vi elsker jer så meget.
Godt. Hej-hej.
Aileen.
Det var Marcus Temple.
Lauren...
Hun...
Han sagde, hun gik bort, mens hun sov, det var fredeligt.
Hvor gammel er hun?
Hvor gammel var Lauren?
Hun var ni år.
Kom her.
På den måde kan vi være sikre på, at vi udvikler den rigtige.
Glem sikkerhed og lad os prøve at finde ud af hvilket enzym har de bedste odds.
Hvis vi kun udvikler et enzym,
hvad sker der så, hvis vi gættede forkert?
Hr. Crowley, jeg har bedt Kent om at lave en testprotokol,
for at hjælpe os med at gætte rigtigt.
Vi laver omfattende tests.
Jeg kalder det: "Alle eksperimenters Moder."
De fire enzymer vil blive farvekodet, gul, blå, grøn og lilla,
og vil kun blive testet med farvekoderne,
således at ingen kan vide, hvilken en han tester.
Når vi har fundet vinderen, vil den hemmelige identitet blive afsløret.
Kom nu, Megan.
Men jeg vil også!
- Bare drej håndleddet. - Jeg kan ikke.
Det er i orden. Lad os prøve en anden.
Godt. Lad os prøve igen. Klar?
Klar?
En, to, tre, nu!
- Den store vinder! - Jubii!
Sådan, se en gang. Du fik en pingvin.
Hej, Bob. Bob.
Hvordan går det?
Jeg købte nogle spareribs til dig.
De er ikke så gode som dem fra The Corner Saloon,
men hvis du er sulten...
Hvad vil du?
Resultaterne.
"Alle eksperimenters Moder."
Nå,
hvilket enzym valgte de så?
Ledergruppen diskuterede hele eftermiddagen.
To enzymer, kodet gul og grøn, er langt foran de andre,
men det er for svært at afgøre.
Vi bruger dagen i morgen på at snakke om, hvilket vi skal vælge.
Bob. Jeg beder dig om at læse det.
Jeg værdsætter din mening mere end nogen anden i verden.
Måske skulle du have værdsat min mening lidt tidligere,
i stedet for at lege bussemand for kassemestrene.
- Skrid ud fra mit laboratorium. - Det er i din interesse at vide det, Bob.
Forsvind.
- Ville det ikke gavne... - Forsvind.
Det grønne enzym er det bedste. Vis dem min analyse, de vil forstå det.
Vent lidt, Bob.
Er det grønne enzym dit?
Jeg kan genkende mønstre i resultatet. Jeg kan genkende min baby på lang afstand.
- Så det grønne er dit? - Nej.
Nej, det er det ikke.
Min teori er stadig den bedste, men den er ikke klar til at blive fremstillet.
Deres er primitiv og uinspireret, men klar.
Bob, jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke dig.
Gør dig ingen anstrengelser.
Jeg gjorde det ikke for dig.
Jo, det er!
- Kan du se dragen deroppe? - Ja.
Det er så sejt.
Annie, pas på!
- Bastionen. - Lige der. Ja.
- Tre! - Okay!
Far... Klar?
- Far, du lovede ikke at tale i telefon. - Det ved jeg godt, men...
Hvad er der dernede?
Vi skiftes til at begrave den, når jeg kommer tilbage.
Jeg begynder at grave et hul.
- Hold den lige et øjeblik. - John Crowley.
John, det er Kent Webber.
Kent, hej. Fik du min foreslåede protokol for prøverne?
Ja.
Du har nogle meget optimistiske formodninger om
hvor meget enzym, vi har til rådighed.
Jeg forstår.
Hvad mener du, er et mere realistisk...
John, lad mig sige det ligeud. De kliniske prøver bliver kun for babyer.
Babyer har brug for så meget mindre enzym,
og, du ved, vores første beholdning vil være meget begrænset.
Og medicinen har meget højere sandsynlighed for at virke
hos babyer end hos større børn.
Vi må snakke med Erich om det. Vi må snakke med Erich.
Det har jeg gjort. Han bekræftede beslutningen. Kun babyer.
Jeg forstår dine personlige grunde til...
De her beslutninger må træffes objektivt, rationelt.
Jeg er ked af det...
Det er jeg virkelig.
Zymagen SIKKERHEDSNIVEAU 1
Enzym P-146 50 mg
Stop der, makker.
- Hr. Crowley, hvad laver du her? - Jeg skulle bare...
- Du er ikke autoriseret. - Nej... Jeg kan forklare det.
Hvad sker der, Chuck? Er der et problem?
Ja, der er et problem. Jeg har hr. Crowley herinde uden tilladelse.
Det er min skyld.
Jeg havde travlt og sendte Jerseydrengen over for at hente et par glas enzym.
Undskyld.
Tak, Chuck.
Tak, fordi du reddede mig.
Det er stort af dig,
især efter det, der skete mellem os.
Du mener dit hensynsløse, koldblodede forræderi?
Ja, da jeg så sagen fra dit synspunkt...
Hvis det var mine børn, der var ved at dø, ville jeg ikke tøve med at tvære dig ud.
Husker du første gang, vi mødtes,
og du sagde, jeg skulle holde op med at jagte mirakler
og burde være hjemme hos mine børn,
mens de stadig var her?
- Ja. - Jeg traf den forkerte beslutning.
- Jersey, ved du, hvad søskendestudier er? - Nej.
Det er en medicinalprøve med to patienter med den samme genetiske arvemasse.
Søskende med samme sygdom.
Megs og Patrick.
Ville Zymagen gå med til det?
Det har meget høj forskningsværdi.
Og med kun to patienter ville det ikke kræve så meget enzym.
Men Webber skal godkende det.
Lad os ikke fortælle ham det, før vi har vores ænder på række.
Jeg kunne skrive en protokol og se, om jeg finder et hospital, der vil administrere det.
- Bob. - Få nu ikke for høje forventninger.
Det er et langt skud.
Rap!
Ænder på række.
"Stonehill, nøje gennemgang, protokol, søskendeprøve 146,
"meddeler, at Megan Crowley og Patrick
"er godkendt til prøven!"
- Jeg har lige fået det. - Rap, rap, rap.
Har du snakket med ham?
Nej. Jeg stod for forskningen. Du må sælge den.
Tak.
- Held og lykke. - Ja.
- Har han fem minutter? - Ja, det har han.
- Tak. - Ingen årsag, hr. Crowley.
Halløj, Kent? Bank-bank.
Har du et øjeblik?
Kent?
- Har du nogen idé om, hvad du har gjort? - Undskyld?
Vi fik en opringning i morges fra Portland Rose Hospital,
om at sende dem enzym til dine børn.
Ja, det ved jeg. Det var det, jeg ville tale med dig om.
Du og Stonehill satte det op bag min ryg. Og nu kommer du til mig.
Det er tentativt.
Du vil have dette firma til at sponsorere en medicinprøve
for to børn, hvis far er en mellemleder i firmaet?
Har du nogensinde hørt ordet "interessekonflikt?"
Det har ikke noget at gøre...
Ved du, hvad FDA ville gøre?
Der er en god, videnskabelig motivering for dette studium.
Det har stor forskningsværdi.
Jeg er læge, John. Jeg kender forskningsværdien!
Men I kan ikke bare løbe med en halv vind uden at konsultere os!
Jeg er sikker på, at hvis vi snakker med Erich...
Erich ved det allerede.
- Han er rasende over det bagholdsangreb. - Det var ikke et bagholdsangreb.
Det er grunden til, at vi har en rapportstruktur,
at vi har en standardprocedure, at vi har en protokol.
Din hjerteløse, blodløse maskine.
Du skal bare blokere vejen for mig, hvert eneste skridt! Skal du ikke?
Du hadede, da jeg bragte de Pompe-børn så tæt på dig!
Du tænkte ikke på de børn, da du fik dine egne børn ind i programmet,
og satte ti år af dette firmas forskningsinvestering på spil!
Det handler ikke om profit på en investering!
Det handler om børn,
børn med navne, drømme,
familier der elsker dem.
Du har sat dine chancer for at dine børn nogensinde bliver behandlet på spil.
Jeg vil ikke diskutere forskning med dig!
På hvert eneste plan! På hvert eneste plan har du stået...
Jeg undskylder for forvirringen over at jeg udforskede muligheden
for en søskendeprøve af Enzym P-146...
Jeg er ved at skrive en undskyldning til ledelsen,
men vi er vist forbi det punkt.
Jeg har lige talt med Erich, og vi afslutter din ansættelse.
Godt, jeg pakker mine ting.
Bare en ting, John.
Jeg er måske en stramrøvet papirnusser,
men jeg vil ikke kaldes hjerteløs.
- Hør... - Lad mig tale ud.
Grunden til at vi afslutter din ansættelse,
er at eliminere interessekonflikten.
Denne strategi blev foreslået mig af vores kollega, dr. Stonehill,
i ret barske vendinger.
Det vil tillade søskendeprøven at fortsætte
udelukkende af forskningsmæssige grunde.
Hav dit bord ryddet inden i aften.
Kent, hvad er der med...
Jeg ville sikre mig, at du ikke slog mig ud, inden jeg kunne fortælle dig det.
Nå,
- tak, fordi du har fyret mig. - Det er mig en glæde.
- Jeg har aldrig kunnet lide dig. - I lige måde.
Tag alt det ekstra med, I vil...
- Mor! Mor! - Hvad?
- Må jeg tage buen og pilen med? - Ja, ja.
Hov!
John, hvad...
Hvad?
Vi har et brugbart enzym, som er klar til kliniske prøver.
Hvornår? Hvornår er det klart?
Megs og Patrick starter behandlingerne inden slutningen af denne måned.
- Åh, du godeste. - Ja.
Åh, du godeste.
John.
John, far er her.
- Hej med jer. - Hej, far.
Hvorfor er mor ked af det?
Ikke ked af det, skat, så glad.
Så glad.
Hvorfor er mor så mærkelig?
Det er fordi, vi har den specielle medicin
til dig, Megs, og til dig, Patrick, og I får den meget snart.
Det er alle tiders!
Hvem vil trykke på knappen?
Megs, Patrick, er I klar?
Hvornår finder vi ud af, om det virker?
Det tager noget tid, skat.
Det er ikke lyserødt.
Undskyld mig? Jeres onkel Bobby er her.
Det ved jeg ikke.
- Du må godt gå ind, hvis du vil. - Okay.
- John. - Onkel Bobby.
De ville kun lukke mig ind, hvis jeg var familie.
- Lidt ting til børnene. - Tak.
De sover, hvad?
Tak, fordi du kom.
Jeg er en forsker. Jeg må følge eksperimentet.
Jeg ville ønske, det var dit enzym, der klarede prøven.
Men det børnene får, er det rigtige, ikke? Jeg mener...
Det vil hjælpe dem.
I har gjort alt, hvad der er menneskeligt muligt.
Vi må bare vente og se, hvad prøverne viser.
Vi har haft vores uoverensstemmelser,
og du skal bare vide en ting.
Jeg vil have, at du skal vide...
- Ja. - Afbryd ikke.
Okay.
Du skal vide, at jeg værdsætter alt det,
du har gjort for Megs og Patrick,
og jeg vil aldrig nogensinde glemme det.
Han kysser mig ikke, vel?
Jeg skal nok holde ham tilbage.
Frist mig ikke.
Far elsker SvampeBob, far elsker SvampeBob.
- Stop! - Far elsker SvampeBob.
Unger?
Hvad foregår der?
Hvad er det, der er så sjovt?
Hvad griner I af?
Sukker.
De er høje af sukker.
Enzymet nedbryder sukkeret i deres muskler.
- Medicinen virker? - Ja.
John.
Megs!
Hej.
- John, kør forsigtigt! - Nyd turen!
Megan og Patricks "specielle medicin" bremsede
den farlige udvidelse af deres indre organer og reddede deres liv.
Rock og rul!
- Hej! Hyg jer! - Hej!
Da det blev sommer,
kunne Megan sidde op i bilen for første gang, siden hun var lille.
John arbejder hårdt på at udvikle næste generation af behandlingen for Pompe
og andre genetiske sygdomme.
Megan har gjort det klart, at den næste medicin skal være lyserød.
Med Johns hjælp var Megan Temple en af de første, der fik medicinen.
Da hun var 3 år, tog hun sine første skridt.
Ja!
Ja! Ja!
Hvis den specielle medicin bliver givet i spædbarnsalderen,
kan den kontrollere symptomerne af Pompe hele livet.
Nylige laboratorieundersøgelser har vist,
at dr. Stonehills visionære videnskabelige teori er korrekt.
Han har indløst checken.
SLUT